DIRIGENTENS VALG
-Dr. Furtwängler, Rik sministeren. -Dr. Furtwängler!
Jeg vil personlig be om unnskyldning for strømbruddet.
Jeg nøt konserten. I disse tider trenger vi åndelig føde.
Men jeg er glad jeg fikk anledning til å snakke med Dem.
Da De kom på podiet i kveld, trodde jeg ikke De var frisk. De så trett ut.
Kom Dem vekk fra bombene, fra krigen.
De burde dra utenlands en stund. De ser trett ut.
Selv i dette lyset.
Se på dem. Menn, kvinner, unger. Jamen elsket de ham.
Du skjønner det, Steve, at Hitler rørte ved noe meget dypt, -
- vilt og barbarisk. Det går ikke vekk over natten. Det må ut med roten.
Vet du hva jeg tror? Jeg tror de var nazister alle sammen.
La oss innse at lederne deres, kjeltringene som nå står for retten -
- i Nürnberg, ikke ville klart det alene.
Folk et gav dem all hjelpen de trengte. Frivillig.
Det er ham: Furtwängler. Wilhelm Furtwängler.
-Så du har aldri hørt om ham? -Nei.
-Vet du hvem Arturo Toscanini er? -Klart det.
Han er like stor som Toscanini, kanskje enda større.
Her i gården er han som Bob Hope og Betty Grable i én person.
-Jøss, og jeg som aldri har hørt om ham. -Du var i forsikring før krigen?
-Det stemmer. Skadeoppgjør. -Samvittighetsfull, målrettet, seig.
Seig?
Det står her at når du hadde en sak, så slapp du den ikke.
Vi kan jo ikke stille alle nazistene i dette landet for retten.
Selv om jeg gjerne ville, er det umulig.
Så vi går etter de store gutta i industri, undervisning, juss, kultur...
-Sånn som ensemblelederen? -Han er litt mer enn det, Steve.
Han er en berømt dirigent, en begavet kunstner.
Men vi tror at han solgte seg til Djevelen.
1. prioritet er nå å knytte ham til nazi-partiet. La deg ikke imponere.
Jeg vil at folk hjemme skal se hvorfor vi utkjempet denne krigen.
Finn Wilhelm Furtwängler skyldig.
Han representerer alt som var råttent i Tyskland. Nei sitt, Steve.
Det er noe annet jeg vil du skal se på. Bakgrunn.
En ting kan kanskje bli et problem.
Våre okkupasjonsmyndigheter i Wiesbaden plikter å hjelpe -
- de stakkars uheldige med forsvaret sitt.
De gjentar stadig: "Vi må være rettvise, fremstå som rettvise."
Vel, jeg har kun én ting å si om de liberale i Wiesbaden: drit og dra!
Du står ikke til rette for andre enn meg. Er det forstått?
Vis ham filmen.
Dette er hånden som slapp bombene over det forsvarsløse Rotterdam, -
- Brussel, -
- Beograd...
Dette er hånden som ødela byer, landsbyer og hjem i Russland.
Hånden som holdt pisken over polske, -
-Neste rull! - jugoslaviske, franske, norske slaver.
Dette er hånden som tok maten fra dem.
Sanitærforholdene var så frastøtende at tungt utstyr -
- måtte brukes for å fart i arbeidet med å rydde opp.
Dette var Bergen-Belsen.
Husk menn, ingen fraternisering.
Om dere bukker for en pen pike eller klapper et blondt barn i en tysk by, -
-så bukker dere for alt Hitler stod for. For hans blodige regime.
Dere kjærtegner ideologien som betydde død og ødeleggelse.
Dere kan aldri vite hvem som var medlem av nazipartiet.
Ikke bli lurt. Ikke fraterniser.
Sigarett? Tyggegummi?
Vi får ordnet varmen i kveld.
Frøken, dette er major Arnold.
Dette er sekretæren Deres, frøken Emmi Straube.
Mappen hennes ligger på bordet Deres. Administrasjonen har sendt henne.
-Bor De her i Berlin? -Ja.
-Kan De stenografere, skrive på maskin? -Ja.
Få se nå.
-Hvor lenge var De i leiren? -Tre måneder.
Det står at det skyldtes Deres far. Hva betyr det?
Min far var en av offiserene bak komplottet mot Hitler.
De arresterte deltagerne og familiene deres.
-Og Deres mor også. -Hun led lenger. Hun var i Ravensbrück.
Og Deres far ble henrettet.
Jeg kommer til å kalle deg Emmi.
Du kaller meg Steve. Greit?
Jeg har en liste over saker jeg vil at du skal skaffe meg.
Om De trenger noe, si fra.
-Major? -Steve.
Det er beskjeder til deg.
En løytnant David Wills ringte -
- fra De alliertes kommandanturs kulturavdeling i Wiesbaden.
Jeg vet ikke hvem han er. Og dr. Furtwängler har ringt tre ganger.
Han spør når du vil treffe ham. Jeg snakket ikke med ham personlig.
Kan du skaffe meg noe av dette?
Å ja...
Major, jeg har opptak av alle symfoniene hans.
Jeg oppbevarte dem trygt under bombingen.
-Favoritten min er 7. symfoni. -Min er nr. 11.
Men han skrev bare ni, major.
Jeg tøyser, Emmi. Hva med en platespiller, har du det også?
-Nei. Vår ble ødelagt. -Hva er det i de mappene?
Navn på medlemmer av Berlin filharmoniske okester etter 1934, -
- og avhørsnotatene.
Major, hva skal jeg si til dr. Furtwängler?
Ikke noe, Emmi.
Vi lar ham vente mens jeg blir kjent med saken hans, og med vitnene.
Og, Gud hjelpe meg, med Beethoven!
Ja?
Løytnant Wills melder seg for major Arnold.
Herregud, jeg hater det våset. Kutt ut.
-Jeg beklager. -Jeg er Steve Arnold. Hva heter du?
David Wills. Jeg er sambandsoffiseren Deres -
- ved De alliertes kommandanturs kultur-komité.
Det lyder gøy. Så de har sendt storkanonene for å sjekke meg?
-Rekrutterer vi barn, nå? -Jeg antar det, sir.
Kall meg "sir" én gang til, så tvinger jeg deg til å høre på Beethoven!
Hvor er du fra, David?
Jeg ble født her i Leipzig.
Jeg flyktet i '36. Foreldrene mine sendte meg til en onkel i Philadelphia.
De skulle komme etter. Men de utsatte det, og...
Slektsnavnet vårt var Weill.
Men det lyder ikke så bra på engelsk, så onkelen min skiftet til Wills.
Kom inn, Emmi. Dette er ditt kontor, også.
Dette er løytnant David Wills. Han er her for å passe på oss.
-Jeg antar du beundrer musikere? -Noen.
Slutt med det.
Dette er som å etterforske en kriminalsak.
Musikere, begravelsesagenter, leger, advokater, slaktere, kontorister...
De er alle like.
Vi har en plikt. En moralsk forpliktelse.
Den virker!
Halleluja!
Herr Rudolf Werner.
Sitt ned, Werner.
Jeg vil De skal forstå hvorfor De er her.
Vi gransker Wilhelm Furtwängler, tidligere prøyssisk geheimeråd, -
- utestengt fra offentlig virksomhet etter kontrollrådets direktiv 24.
Han har søkt om å stilles for Kunstner- tribunalet i denazifiseringskommisjonen.
Jeg er interessert i hva han drev med fra 1933 til krigens slutt. Oppfattet?
Rudolf Otto Werner. Blåseseksjonen siden 1936.
-Hvilket instrument? -1. obo.
Spørreskjemaet sier at De aldri var medlem av nazipartiet.
Absolutt ikke.
Har aldri vært nazist. Ikke interessert i politikk. Jeg er musiker...
Ta det med ro. Frk. Straube må skrive ned det De sier.
Straube?
I slekt med oberst Joachim Straube?
Min far.
En stor ære å møte Dem, frøken. Deres far var en stor patriot.
Dr. Furtwängler er en stor musiker. Aktiv motstander av nazistene -
- og hjalp mange jøder å flykte. -Hvordan ble han prøyssisk geheimeråd?
Hermann Göring utnevnte ham til geheimeråd, uten å spørre ham.
Og dr. Furtwängler trasset både ham og Goebbels.
Han dirigerte for Hitler også, Ikke sant?
Jo, det er sant, men han nektet å gjøre nazihilsen i Hitlers nærvær.
-Det var en modig handling. -Modig? Å feire Hitlers fødselsdag -
- med et heroisk stykke av Wagner, men uten nazihilsen?
- Bravo. - Det var Beethovens 9.
Synes De virkelig det var modig?
Bukket han ikke, og håndhilste?
Nei, jeg gir Dem mitt ord. Jeg var aldri medlem av nazipartiet.
Jeg er i slagverkseksjonen. Jeg spiller pauker.
Og de ville aldri tillatt det.
Min bror var gift med en jødinne, må hun hvile i fred.
Og Goebbels sa...
Skriv dette nøyaktig, for det er svært viktig, frøken...?
Straube.
De er vel ikke i slekt med oberst Joachim Straube?
Min far.
Han var...
Han var en stor helt.
Joseph Goebbels sa:
"Det fins ikke en eneste skitten jøde i Tyskland -
- som ikke dr. Furtwängler har lagt inn et ord for."
Ingen kunne vært mindre nazist enn ham.
Men dette er samme mann som dirigerte for Adolf på fødselsdagen hans.
Han ble tvunget! Men han nektet å gjøre nazihilsen for Hitler.
-Han holdt taktstokken i hånden. -Hva med samlingen i Nürnberg?
Nei, vi...
-Vi spilte kvelden før samlingen. -Åh! Kvelden før. Jeg forstår.
Dr. Furtwängler var helt klar på dette: Politikk og kunst -
- må holdes adskilt. -Jeg skal huske det.
Men la oss se om De kan hjelpe meg med noe jeg ikke forstår.
Hvorfor er dere så begeistret for ham alle sammen?
-Hva er hemmeligheten hans? -Vanskelig å forklare.
Jeg har bare min egen erfaring.
Rett etter at jeg kom med, øvde vi på Beethovens 3. symfoni, Eroica.
Det er noen vanskelige passasjer for paukene, et spesielt crescendo.
I pausen spurte jeg hvordan han ville at det skulle spilles.
Han studerte partituret. Han så ikke opp, men sa: "Bare se på meg."
Jeg gjorde det. Jeg sluttet aldri å se på ham.
Øyeblikket kom.
Plutselig snudde han seg mot meg, og øynene våre møttes.
Det var noe i blikket hans som forlangte crescendoet.
Jeg skal aldri glemme uttrykket hans. Det var et magisk øyeblikk.
Så De øynene til Hitler når han holdt tale? Jeg har sett det på film.
-Ja. -Var det slik å se på Furtwängler?
- Jeg vet ikke hva De mener, major. - Da De kom til crescendoet?
Tror De et helt orkester, 120 personer, kunne bli orkestrert?
-Jeg antar det er mulig. -Hva vil russerne?
Oberst Dymshitz spurte særlig etter deg.
"Dimskitt".
-Hva pokker gjør de? -Prøver å finne frem til kunstverk -
- som nazistene stjal fra okkuperte områder. Hvem eier egentlig hva?
Det er oberst Dymshitz, lengst borte.
Faglig leder av det berømte Leningrad Kunstmuseum. Ekspert på tysk kultur.
Dette maleriet tilhører ikke Sovjetunionen, men Frankrike.
-Henri, hva sier han? -Maleriet tilhører Frankrike. En Braque.
Han var liksom Picasso en av kubismens pionérer...
Jeg vet hvem Georges Braque er, kaptein.
Vi kan fremskaffe proveniensen til denne Braque'n. Sier dere "proveniens"?
God dag, major. Mitt navn er Dymshitz. Hyggelig å treffe Dem.
-Har De avhørt dr. Furtwängler? -Ikke ennå.
Jeg har møtt ham to ganger.
Han er en stor musiker, kanskje verdens største dirigent.
Hans Brahms, Beethoven, Schubert - uovertrufne.
Jeg skal gå rett på sak. Jeg tilbød ham en fristende stilling -
- som dirigent for Statsoperaen i Berlin. Han avslo.
Men jeg vil ha ham. Svært gjerne. Jeg trenger Deres hjelp.
Et øyeblikk. De burde diskutert det med meg først.
Jeg gjør det nå. Major, legg ned etterforskningen, -
- spar alle parter for tid og bryderi...
-Vi kan ikke bare legge ned en sak. -Jeg gir Dem en annen dirigent i bytte.
Forfatter, musiker, skuespiller... Hva bryr det Dem?
Jeg liker Furtwängler. Han er min favorittdirigent.
Min og Hitlers. Han er alles favorittdirigent.
Jeg slo hælene sammen og bukket samtidig.
Fordi De fikk ordentlig oppdragelse!
Ja. Jeg ble oppdratt meget strengt. Vi ser veldig tyske ut.
-Ikke snakk før du blir snakket til! -Og ikke veiv med hendene.
Vis respekt for dine eldre og foresatte.
-Og ingen albuer på bordet! -Spiser vi, så spiser vi.
Og snakker vi, så snakker vi.
Vel, jeg tror vi bør fortsette...
Riktig. Dette kommer også til å bli veldig formelt.
Løytnant David Wells anmoder om gleden av frk Emmi Straubes -
- selskap til middag hvilken aften hun måtte ønske...
David, jeg må spørre deg om noe.
Har du hørt at britene har funnet noe de kaller Hinkel-arkivet?
Hva er det?
Britene har okkupert bygningen hvor denne Hans Hinkel -
- bestyrte nazistenes kulturavdeling. De fant hans hemmelige arkiv.
-Hva betyr det? -Jeg vet ikke, men britene er henrykt.
Det sies at Hinkel hadde mapper på alle kunstnere i Det 3. rike.
Jøss. Vil britene dele det med sine allierte?
-Major Richards sa han skulle ringe. -Stort av ham.
Best å avhøre neste vitne.
Jeg vedder en flaske champagne på at han gir oss taktstokk-historien -
- innen ti minutter. -Fem minutter.
Vi vedder. Du er vitne, Emmi.
Helmuth Alfred Rode. 2. fiolinist siden 1935.
Hva betyr 2. fiolinist?
At jeg ikke var god nok til å bli 1. fiolinist.
Fint.
Ifølge spørreskjemaet ditt, Helmuth, -
- var du aldri medlem av nazipartiet. -Jeg? Aldri.
Aldri.
Alle sier jo det, men i mitt tilfelle er det 100% sant. Jeg er katolikk.
Det ville vært helt i strid med min overbevisning.
Er det sant at De skal intervjue dr. Furtwängler i dag?
-Jeg stiller spørsmålene, Helmuth. -Unnskyld.
Visste De at han nektet å gjøre nazihilsen for Hitler?
Men hvordan skulle han unngå å gjøre Djevelens hilsen, med Satan i salen?
Jeg sa, "Dr. Furtwängler, De k an gå inn med taktstokken i høyre hånd."
Hitler sitter på første rad. "Om De hilser med taktstokken i høyre hånd, -
- ser det ut som om De vil stikke ham..."
Han ble veldig takknemlig for det.
Etter konserten -
- stjal jeg taktstokken som minne om en stor tapperhetsdåd. Jeg har den ennå.
Jeg burde tatt den med og vist Dem den.
Jeg håper jeg ikke er for rask, frøken...
-Straube. -Straube?
-I slekt med oberst Joachim Straube? -Min far.
Jeg er dypt beæret frøken Straube. Deres far var en sann patriot, en Guds mann.
Spørsmål til Helmuth, David?
Hva var orkesterets reaksjon på å spille på Hitlers fødselsdag?
Ikke på fødselsdagen. Vi spilte kvelden før. 19. april, ikke 20.
Kjenner du Hans Hinkel?
-Om jeg kjenner Hans Hinkel? -Ja, det var spørsmålet.
-Hans Hinkel? -Svar på spørsmålet.
Han var i Kulturdepartementet. Hvordan skulle jeg kjenne en slik mann?
Jeg hører -
- at britene har overtatt arkivet. Rapporter og mapper.
-Vet du hva som er i arkivet? -Hvordan skulle jeg kunne vite det?
Ok, du kan gå, Helmuth.
Ut.
-Vil De sitte? -Nei takk.
Furtwängler.
Major, major... Han er her!
Lukk døren, Emmi. Sitt ned. Vi lar ham vente.
Hent litt kaffe, er du snill. Ikke by ham noe. Ikke hils på ham engang.
Frøken?
Hvor lenge må jeg vente?
Ok, Emmi. Gå og hent ham.
Dr. Furtwängler?
Jeg hørte ikke at noen ba Dem sitte ned.
Sitt der.
Jeg vil De skal forstå hvorfor De er her.
De er utestengt fra offentligheten ifølge Kontrollrådets direktiv 24.
Vi ser på saken Deres før De stilles for denazifiserings-kommisjonen.
Forstår De det?
Jeg er allerede klarert av denazifiserings-tribunalet i Østerrike.
Hva de gjør i Østerrike interesserer meg ikke en døyt.
Jeg har spørreskjemaet Deres her.
Gustav Heinrich Ernst Martin Wilhelm Furtwängler, -
- født i Berlin januar 1886, orkesterdirigent.
De sier at De aldri har vært medlem av nazipartiet.
-Det er korrekt. -Utnevnt til prøyssisk geheimeråd, -
- uten å være partimedlem?
Et telegram fra Hermann Göring opplyste at jeg var utnevnt.
Jeg fikk ikke mulighet til å akseptere eller nekte, og etter -
- de fæle hendelsene i nov. 1938, de voldelige angrepene på jødene, -
- sluttet jeg å bruke tittelen. -Og visepresident for Musikkammeret?
Den tittelen brukte De, ikke sant?
Men De hadde vel ikke noe valg der heller. Jeg antar at -
- Goebbels telegraferte: "Kjære herr visepresident."
Jeg tror ikke han telegraferte. Jeg ble meddelt pr. brev. Jeg husker ikke helt.
Goebbels og Göring overøste Dem med æresbevisninger.
Geheimeråd, visepresident i Musikkammeret.
De var ikke engang partimedlem. Hvordan forklarer De det?
Göring og Goebbels knivet hele tiden om hvem -
- som skulle kontrollere tysk kultur. Jeg var bare en brikke.
Og jeg trakk meg tilbake fra Musikkammeret, samtidig som jeg -
- sa opp som kunstnerisk leder for Berlin filharmonikerne i 1934.
Hvorfor sluttet De, dr. Furtwängler?
Jeg skrev til avisene og fordømte det de gjorde mot musikken, -
- og at de lagde skille mellom jøder og ikke-jøder.
For min del går det eneste skillet i kunsten mellom godt og dårlig.
Til slutt innkalte Goebbels meg og sa at jeg kunne forlate landet om jeg ville, -
- men at jeg ikke ville få lov til å vende tilbake.
Jeg har alltid ment at man må kjempe fra innsiden, ikke utenfra.
Jeg spurte meg selv hva er en kunstners plikt: Å bli, eller reise?
Goebbels krevde at jeg anerkjente Hitler som eneansvarlig for kulturpolitikken.
Det var jo et faktum. Det virket meningsløst å benekte det.
Jeg anerkjente ganske enkelt at Hitler og hans kulturminister -
- var eneansvarlige for Rikets kulturpolitikk.
Jeg ville uttrykke at jeg ikke var ansvarlig for deres kulturpolitikk.
Kunst og politikk bør holdes adskilt.
Hvorfor dirigerte du da ved en av nazisamlingene i Nürnberg?
Jeg dirigerte ikke ved samlingen.
Jeg dirigerte kvelden før.
Det lyder som liten skrift i en forsikringspolise, Wilhelm.
Hva med 19. april 1942, dagen før Hitlers fødselsdag.
Den store feiringen. Du dirigerte for ham, ikke sant?
Var det i tråd med ditt syn at kunst og politikk skal holdes adskilt?
-Det var en annen sak. Jeg ble lurt. -Hvordan?
Kan jeg få et glass vann?
-Frøken...? -Straube.
Takk.
Jeg var i Wien og øvde på Beethovens 9. symfoni -
- da Goebbels sa at jeg måtte dirigere på Hitlers fødselsdag.
Jeg klarte vanligvis å vri meg unna slike invitasjoner ved å skylde på -
- fullbooking, syk, legeerklæring om at jeg ikke var frisk osv.
Jeg var også så heldig at Baldur von Shirach, som styrte Wien, -
- hatet Goebbels og gjorde hva som helst for å forpurre hans ønsker.
Men nå kom Goebbels før meg til legene mine og skremte dem.
Von Shirach ble truet og herset med, og gav seg.
Så jeg hadde ikke noe annet alternativ enn å dirigere for Hitler.
Tro meg, jeg visste at jeg hadde kompromittert meg, -
- og jeg angrer det dypt.
Lyder ikke akkurat som et sjakktrekk.
-Snarere som om du inngikk en handel. -Jeg gjorde ikke det.
-Det kjøper jeg ikke. -Det er sant.
Jeg hører til stadighet at du hjalp jøder å flykte. Hvordan greide du det?
Jeg husker ikke detaljene, det var så mange av dem.
-Ringte du noen du kjente? -Jeg kan ha gjort det.
-Som sagt så husker jeg det ikke. -La meg hjelpe deg.
Du tok av røret, ringte og sa:
"Hallo, Adolf. Det er Wilhelm. Hør gamle venn, en jødisk musiker -
- trenger utreisetillatelse til Paris."
Eller ringte du kanskje til Goebbels eller Göring? Du sto dem jo så nær.
Du var i samme dassen som dem.
-Får jeg stille et spørsmål? -Ja visst!
-Når kommer saken min for Tribunalet? -Jeg vet ikke mer enn deg.
Jeg må arbeide.
Jeg må ha inntekter. Jeg lever på venner.
Tøft, tøft.
Hvordan har det seg at en dirigent som var partimedlem og spilte Horst Wessel -
- før konsertene, er klarert mens jeg må vente og vente!
Jeg vet ikke. Jeg hadde ikke den saken.
Hvorfor flyktet du til Sveits like før krigen sluttet?
Hva?
Hvorfor flyktet du til Sveits like før krigen sluttet?
Fordi jeg fikk vite at Gestapo ville arrestere meg.
-Hvorfor skulle de gjøre det? -Trolig pga et nytt brev til Goebbels -
- om synkende musikalsk standard som følge av rasepolitikken.
Du klaget ikke på rasepolitikken, bare på den musikalske standarden?
Er det korrekt?
Hvordan fikk du vite at Gestapo var ute etter deg?
I en pause, forårsaket av strømbrudd under en konsert, -
- sa rustningsminister Albert Speer: "De ser så trett ut, -
- herr Furtwängler, De burde reise utenlands en stund."
-Jeg skjønte nøyaktig hva han mente. -Du kjente sannelig mange høyt på strå.
Det var snarere slik at mange høyt på strå kjente meg.
Du stod dem alle nær, Adolf, Hermann, Joseph, Baldur, og nå også Albert.
La oss få sannheten, Wilhelm, la oss skjære gjennom.
Hva var partinummeret ditt?
Skal De herse med meg på denne måten, så gjør hjemmeleksen Deres først.
De aner åpenbart ikke hvor flabbete og stupide spørsmålene er.
David, du vet jeg ville spørre Wilhelm om noe han ikke kunne svare på?
Nå spør jeg ham om det. Klar, Wilhelm? Det er vrient.
Hvorfor stakk du ikke av straks Hitler kom til makten i '33?
Hvorfor forlot du ikke Tyskland?
Jeg har en liste med navn på folk i ditt yrke som reiste i '33.
Bruno Walter, Otto Klemperer, Arnold Schönberg, Max Reinhardt.
De var jøder og var nødt til å dra. De gjorde rett i å reise.
Jeg kunne ikke forlate landet mitt i dets dypeste elendighet.
Jeg er tross alt tysker. Jeg forble i mitt hjemland.
Mener De at det er min synd?
Ser du, David? Han kan ikke svare.
Jeg spør på nytt, Wilhelm, -
- men ikke mer luftig intellektuelt visvas nå.
Major Arnolds kontor.
Ja, det er han. Det er major Richards til løytnant David Wills.
David Wills, sir.
Vil De at jeg skal si det til ham? Javel.
-Major Richards vil ha et ord med Dem. -Hvorfor kan han ikke spørre etter meg?
Hvorfor må han spørre etter deg først? Fordømte briter, så korrekte...
Steve Arnold.
Jeg har fått nok av dette. Jeg går.
Dr. Furtwängler! Dr. Furtwängler! Vær så snill!
Ikke gå. Det er ikke tilrådelig.
Da jeg var barn, tok min far meg med -
- på en av Deres konserter.
Jeg husk er De dirigerte Beethovens 5. symfoni.
Jeg ble dypt grepet. Jeg har elsket musikk siden dengang.
Jeg er takknemlig overfor Dem. Og jeg har beundret Dem.
Hvordan kunne De tjene disse forbryterne?
Hvor mange?
Herregud, dette er sprengstoff!
Dr. Furtwängler?
Nei, se! Er vi ikke omgjengelige?
En ting må sies om britene: Vet du hva de er? Anstendige!
Si meg, herr dr. Furtwängler, kjenner De Hans Hinkel?
Jeg vet av ham. En foraktelig fyr. I Kulturdep'tet.
-Han skulle fjerne jødene fra kunsten. -Jepp, det er ham.
Vet du hva mer kreket gjorde? Han opprettet mapper, -
- tett på 25 0 000. Og vet du hva som er i de mappene?
Nei, men han hadde angivere overalt. Til og med i orkesteret mitt.
-Hvem? -Det ble jeg ikke fortalt.
-Hvordan vet du det? -Jeg ble advart.
-Hvem advarte deg? -Göring, fordi Hinkel var Goebbels' mann
Hva sa Göring?
Han ba meg være forsiktig fordi en av Goebbels' menn holdt øye med meg.
Han leste en rapport der alt jeg hadde sagt var sitert.
Dette vil du like!
Ta deg god tid.
Mappene har detaljer om samtlige utøvende kunstnere i dette landet.
Der står hvem som ble partimedlemmer, hvem som tystet, hvem som hjalp.
-Navn? -David Wills.
Der borte.
Fantastisk!
Eneste betingelsen er at vi må jobbe her.
Jeg vil at du skal samle alt om gutta i orkesteret.
Kanskje De kan ta en titt på dette?
Schubert...
Dr. Furtwängler! Gripende, ikke sant?
Hver gang jeg hører Schubert, blir jeg rørt. Er De ikke enig?
Tempi var litt for korrekt etter min smak, men det skyldes vel regnet.
Vent, doktor. De har visst problemer med amerikanerne.
De skal vite at jeg er Deres forsvarer! Vi kan hjelpe Dem.
-Hva betyr "for korrekt"? -Jeg vet ikke.
Hva er dette for noe? Firmafest?
Får jeg bli med?
Hva har dere drevet med i kveld?
Skylder jeg deg ikke en flaske champagne?
Du er heldig, David. Jeg inviterte Emmi hit, men hun takket nei.
Du må ha skjulte sider, David.
Kom igjen, Emmi, la oss danse. Jeg skal lære deg jive.
Beklager, major, men jeg lovte moren hennes. Vi må gå.
-Du trenger ikke følge meg til døra... -Men jeg lovte moren din...
Sov godt.
Unnskyld, major. Jeg fant dette om Helmuth Rode. Husker De?
2. fiolinisten. Se. Han er østerriker, ikke tysker. Men...
Det er dette som er viktigst, tror jeg.
Hysj!
Løytnant Wills? Telefon.
Hva er dette? En jernbanestasjon?
David Wills.
Hvem i Wiesbaden?
-Major? -Helmuth!
Gjett hva jeg har i hånden. Liker De gjetteleker?
Jeg elsker dem.
Jeg gir opp. Hva har du i hånden?
Dr. Furtwänglers taktstokk, som jeg stjal.
-Den han hadde i høyre hånd? -Ja, De husker det!
Hvordan kunne jeg glemme det?
Vis meg.
-Vise Dem? -Ja. Jeg vil se deg gjøre det.
Lat som jeg er Adolf.
Du er maestro, har taktstokken i høyre hånd, men hilser likevel.
Ikke her, major. Det er folk her. Tenk om noen så det. Vær så snill.
Gjør det ordentlig.
Du ser flott ut når du gjør det.
Og jeg skjønner hva du mener. Du spiddet nesten øyet mitt.
Ikke vær redd. Det er vår hemmelighet.
Mister! Mister! Herover!
Godt tatt i mot, gutt.
De ville treffe meg.
-De jobber vanligvis ikke på søndag. -Alt for menneskeheten, Helmuth.
Eller burde jeg kalle deg 1-0-4-9-3-3-1?
Hva?
1-0-4-9-3-3-1.
Eller har du noe i mot at jeg kaller deg bare "1"?
Vet du hva jeg mener du er? En liten dritt.
-Den kjøteren. -Hvem er kjøteren, Helmuth?
Hinkel? Hvorfor?
Lovte han å fjerne mappen din? Og før det, da?
Hva var du medlem av i Østerrike?
-Jeg var medlem av... -Høyere!
Jeg var medlem av kommunistpartiet. Jeg var kommunist.
Det var det taket Hinkel hadde på meg.
Det var sånn han fikk meg til å samarbeide.
Åh, jeg forstår: Han fikk deg til å sam- arbeide. Og nå er du kommunist igjen?
De vet ikke hvordan det er å våkne vettskremt hver bidige morgen!
Jeg kunne aldri blitt 2. fiolinist i Berlin-filharmonikerne.
Da de kvittet seg med jødene, -
- fikk folk som meg en sjanse. -Har du hørt at man kan -
- forhandle om mildere straff? Vi snakker om makt.
Jeg har makt til å gi deg arbeid, gjøre livet ditt lettere.
Fortiden din blir ikke nevnt.
Jeg kunne gi deg en jobb i morgen, men jeg må ha noe i gjengjeld.
Det er slik det virker.
Jeg kan gi deg bevegelsesfrihet, frihet til å arbeide. Frihet, Helmuth.
Men jeg må få noe igjen.
-Major, vi snakker om et geni... -Gi faen i det, Helmuth!
Vil du diskutere symboler? Han var en frontfigur.
Han blåste i fløyten, men etter deres noter, om du skjønner.
Jeg er ikke ute etter småfisk, men etter Moby Dick.
Kom igjen, Helmuth, harde fakta.
Vel...Det eneste jeg vet, -
- er at han er antisemitt.
Selvfølgelig. Det er du også. Som alle andre i dette fordømte landet.
-Jeg husker noe annet... -Ja?
Furtwängler sendte et telegram til Hitler på fødselsdagen hans.
-Gjorde han? -En av Deres folk fortalte det.
-En av mine? -Ja. Korporal, US Army, jøde.
Han sa at han hadde sett telegrammet i kanselliet.
Bevares.
Vi skal finne korporalen og telegrammet.
Men jeg må ha dokumentarisk bevis.
-Vet du om noe slikt? -Nei. Men derfor hatet vi ham.
Vi beundret ham som dirigent, men hatet ham fordi han ikke trengte -
- å bli partimedlem. Likevel levde han bedre enn noen av oss.
Han trengte ikke avgi rapport etter hver utenlandsreise. Han fikk alt av dem.
Han var skitnere enn oss partimedlemmer.
Det er et rykte... Jeg vet ikke om det er sant.
-Spør ham om von der Nuell. -Aldri hørt om ham. Hvem er han?
Edwin von der Nuell. Musikkanmelder, han gav Furtwängler -
- fryktelige kritikker mens han roste Herbert von Karajan.
Dirigent. Briljant, ung. Von der Nuell kalte ham "mirakelet von Karajan".
Furtwängler ble rasende og skal ha fått Nuell innkalt i hæren.
Det samme med en annen kritiker. Sant eller ikke, det var ingen dum idé.
Dårlig anmeldelse, og man fikk sendt dem til Østfronten.
Men om De virkelig vil ta ham, så spør ham om Herbert von Karajan.
-Mirakelgutten? -Ja.
Han får seg ikke til å uttale navnet hans. Han omtaler ham som "K".
Spør ham om privatlivet hans.
Privatlivet hans?
Ja.
Alt står her.
Kvinnene hans...
Hvem gav deg oppdraget å samle info om privatlivet hans? Hinkel?
Hvor er din plass i alt dette.
-I alt hva? -Furtwängler.
-Jeg vet ikke. -Du representerer USA nå, -
- med moralsk plikt til å være rettvis. -Arnold tror at han også har en plikt.
Vår plikt er å hjelpe Furtwängler med forsvaret. Se på dette.
Utskrifter fra rettssaken i Nürnberg. Vi får dem ikke oversatt fort nok, -
- men du skjønner vel tysk.
Materiale fra en fyr som heter Dahlerus. Han er svensk.
Venn av Hermann Göring. Jeg vil at du skal studere det. Og bruke det.
Vi skal finne mer til deg. Vi kommer til å ha flere forslag.
Vi trenger å bygge opp saken for forsvaret, ikke basert på følelser -
- eller fordommer, men på fakta.
Løytnant Wills. Herr Schlee pauker, -
- herr Römer cello, og herr Schmidt bratsj. De er villige til å hjelpe.
Vi har bestilt kaffe, jeg håper De...
Hele orkesteret går god for at han alltid støttet oss.
Vi trenger navn, om mulig med adresser, for det haster.
Navn på musikere dr. Furtwängler hjalp å flykte.
La oss gå til et mindre offentlig sted.
Til samarbeidet.
Jeg var i Wien og hadde en østerriksk sjåfør.
Han hadde vært i konsentrasjonsleir.
Vi så på wienerne som ryddet opp etter bombeødeleggelsene, -
- mens de gribbet rundt etter råtten mat, sneiper, alt mulig.
Jeg sa: "Tenk at 1 million av dem kom for å ønske Adolf velkommen -
- den dagen han kom inn i byen. En million!
Og se på dem nå!
Max sa: "Å nei, ikke disse menneskene."
"De var hjemme og skjulte jøder på loftene sine." Tar De poenget?
-Poenget er at de alle lyver! -Furtwängler er i en annen kategori.
- Vi har med ... degenererte å gjøre. -Degenererte?
-En stor kunstner får privilegier... -Det var derfor han ikke flyktet!
Jeg spurte ham om det, og han kunne ikke svare.
Hvorfor dro han ikke til USA for å dirigere, som italieneren Toscanini?
Kanskje han mente han kunne prøve å ta vare på noen viktige ting, -
- som et orkester, en skole. Det er hans land.
Kanskje han har en gammel mor som ikke kan være alene.
Kanskje søsken...
Oberst, han har ingen søsken, bare en masse elskovshistorier.
Likevel - hvorfor skulle han forlate fedreland, -
- morsmål, familie, historie, fortid og fremtid -
- bare fordi det plutselig er et diktatur? Hvorfor?
Men før det hele råtnet...?
Hva om de gjerder inn med piggtråd?
Ikke snakk om ting De ikke vet noe om.
-Han var i et diktatur. -Kunst og politikk, jada. Har hørt det.
I et diktatur tilhører kunsten partiet.
Hvis man vil være dirigent, må man ha et orkester.
Og det får man bare ved kontakt med makten.
Man må ha de rette kontaktene, og man må inngå kompromisser!
Det er det jeg sier. Han må ha hatt partikontakter.
Det fins gode partimedlemmer som hjelper, og snuskete ikke-medlemmer -
- som informerer Dem.
Selvsagt gav de ham privilegier, og plutselig, Steve, -
- plutselig oppdager man at de liker en. De gjør ære på en, -
- og med ett er man direktør for det beste museet i verden.
Hvilket museum?
Museum?
Ikke... Jeg sa orkester. Beklager.
Tro meg, Steve. Hjelp meg, Steve.
Du sier at du står til ansvar for noen høyere oppe.
Jeg har også ordrer fra høyere hold, svært høyt.
Vi vil ha Furtwängler.
I bytte gir jeg deg et helt orkester, -
- 4-5 dirigenter. Jeg har bruk for ham, Steve.
-Går ikke. -Gi slipp på Furtwängler. Vær så snill.
-Jeg har plikt... -Plikt? Unnskyld meg. Plikt?
Plikt jævla plikt!
Problemet er at dere vil at alle skal leve som dere!
Vi befridde Berlin, major Steve. Ikke dere!
Vår plikt er å få tilbake det beste av tysk kultur!
Jeg skal ta den jævla orkesterlederen.
Ingen handel!
Ingen jævla handel.
Da dreper du meg...
Du får se ruiner, blomster. Du får se vakre bilder.
Ikke la det lure deg.
Du er i fiendeland.
Nazipartiet er kanskje borte, men nazi-tenkning, nazi-trening -
- og nazi-lurerier igjen.
I Tyskland finnes det to millioner eks-nazitjenestemenn.
Uten makt, men fremdeles til stede -
- mens de tenker. Tenker på neste gang.
Husk at så sent som i går var hver eneste forretning, -
- hvert eneste yrke en del av Hitlers system. Praktisk talt -
- hver tysker var en del av det nazistiske nettverket.
De trodde at de var født til å herske. Ikke motsi dem.
Dere har ikke blitt sendt til Tyskland som oppdragere.
Dere er soldater på vakt.
Dere skal følge lovene deres.
Vis respekt for skikker, religion, og eiendomsrett.
Du skal ikke være vennskapelig. Vær diskret på vakt. Mistenksom.
-Har De Bruckner? -Ja, det har jeg.
-Hvor meget? -200.
Jeg leste at Furtwängler i 1936 ble tilbudt å lede New York-filharmonikerne.
Toscanini foreslo det. Han ville blitt USAs mest feirede dirigent.
Da han tok sin beslutning, visste han ikke alt.
Mens sånne som deg vender hjem fra eksil og setter seg til doms.
Siden du er skyldfri, vet du liksom best hvem som fortjener tilgivelse.
Du aner ikke hvordan folk levde.
Var han fornøyd da han håndhilste på Hitler på fødselsdagen
Jeg vet ikke. Men nå vet du og jeg at han reddet liv.
Emmi. Bruckners 7. - vet du hvor adagioen begynner?
Vær klar til å sette den på. Jeg skal si fra når.
Klokken er presis ni. Jeg har ikke tenkt å vente igjen.
Ikke snakk til meg som om jeg var en 2. fiolinist.
Gå tilbake til venteværelset.
Frk Straube henter deg når jeg er klar til å ta i mot.
Herrejesus, hvem i helvete tror han at han er?
Hvem tror han at han er?
Kanskje De vil ha et glass vann, hr. professor?
Hva gjør denne mannen her?
Dr. Furtwängler! Stig på, sitt ned.
Nei, nei, ta denne. Den er mer komfortabel.
Hvis det er for varmt, løs på slipset Deres.
-Jeg vil gjerne få si noe. -Vær så god.
Da jeg sist så Dem, var jeg uforberedt.
Jeg visste ikke hva jeg kunne forvente. I det siste har jeg tenkt etter, -
- og gjort noen notater.
De er nødt til å forstå hvem jeg er og hva jeg er.
Jeg er musiker, og jeg tror på musikken.
Jeg er kunstner, og jeg tror på kunsten.
Kunst i sin alminnelighet, og særlig musikk, -
- har for meg mystiske krefter som nærer menneskets åndelige behov.
Jeg må likevel tilstå at jeg er ekstremt naiv.
Jeg insisterte i årevis på et totalt skille mellom kunst og politikk.
Hele mitt liv var viet musikken fordi, og dette er meget viktig, -
- fordi jeg trodde at jeg gjennom musikken kunne gjøre noe praktisk.
Og hva var det?
Opprettholde frihet, medmenneskelighet og rettvishet.
Gid, så vakkert.
En sann og vakker handling. Jeg skal prøve å huske det.
Frihet, medmenneskelighet, og rettvishet. Nydelig.
Men du brukte ordet "naiv". Sier du nå at du tror du tok feil?
At kunst og politikk ikke kan skilles?
Jeg mener at kunst og politikk bør skilles, men lærte at det ble ikke gjort.
Når? Da du sendte telegrammet?
Var det et tegn på overgivelse, vifting med hvitt flagg?
"Gratulerer med dagen, kjære Adolf. - Wilhelm." Eller noe slikt.
For meg lyder det som om du falt på kne og sa "Ok, Adolf, -
- du vinner. Du er topp. Ha en fin fest." -Jeg aner ikke hva De snakker om.
Bursdagshilsenen du sendte til din gamle venn Adolf Hitler.
Jeg sendte ikke noen som helst gratulasjon.
Tenk nøye etter, Wilhelm.
Kanskje ikke i ditt eget navn, men som geheimerråd eller ...
Jeg behøver ikke tenke etter. Dette er latterlig!
Ja, David?
-Hvorfor ikke vise ham beviset? -Et slikt telegram fins ikke!
Vel, jeg prøvde. Du må innrømme at jeg prøvde.
Jeg trodde jeg kunne få deg i fella, men David var for kvikk for meg.
Smart trekk, David. Smart trekk.
Nei, jeg har ikke telegrammet, men jeg vet at det eksisterer.
Og vi kommer til å lete etter det, for jeg tror du sendte det.
Da tar De feil.
Kunst og politikk, kunst og politikk. La oss se på det.
Du og Berlin filharmonikerne turnerte i Det tredje rike, -
- spilte i land som nazistene hadde erobret. Påstår du -
- at å dirigere i okkuperte områder etter 1939 ikke var -
- reklame for Adolf og alt han stod for? -Vi representerte ikke regimet -
- da vi spilte i utlandet. Vi opptrådte alltid som et privat ensemble.
Som jeg har sagt, var jeg freelance dirigent...
Vet du hva? Du skulle skrevet forsikringspolisene for oss, -
- for du har flere unntaksklausuler enn for dobbelt erstatning!
Hva tror du folk tenkte?
At Berlin filharmoniske er tatt over av Goebbels og propagandaministeriet, -
- men Wilhelm er freelancer, så kunst og politikker helt adskilt?
Er det hva du trodde vanlige mennesker tenkte?
Jeg aner ikke hva vanlige mennesker tenkte.
Nei, for jeg hadde kun én intensjon: Jeg ville vise at -
- musikk betydde mer enn politikk.
-Fortell om von der Nuell. -Von der Nuell?
-Ja, von der Nuell. -Von der Nuell?
Hvor lenge skal dette fortsette, Wilhelm?
Jeg sa von der Nuell, du sa von der Nuell, jeg sa von der Nuell, -
- du sier von der Nuell. Vi kunne holde på hele dagen!
Du vet hvem han er, ikke sant? Edwin von der Nuell, musikkanmelder.
Ja, jeg vet hvem han er.
Er det ikke sant at fordi han gav deg dårlig kritikk -
- og lovpriste den unge fyren, von Karajan, og kalte ham et mirakel, -
- og sa at han var en bedre dirigent enn deg, -
- så fikk du ham utskrevet til hæren. Siden hørte ingen fra ham
For en frekk løgn!
Du ringte ikke til kompisene dine og sa, "Gode Gud, så dere hva han -
- skrev om meg, den største dirigenten på Jorden! Vekk med ham!"
"Han våger å beskylde meg for ikke å spille nok moderne musikk!"
"Send ham til Stalingrad. Var det ikke det du gjorde? Du tåler ikke kritikk."
Du likte ikke at de sa at en annen dirigent var bedre enn deg.
Ble navnet von der Nuell aldri nevnt i dine samtaler med Goebbels?
Han sa han hadde sett hva mannen skrev om meg.
Og hva sa han?
Han sa: "Ikke bry Dem om ham. Hans jobb er å kritisere, Deres å dirigere.
-Og hva skjedde med von der Nuell? -Jeg aner ikke.
Aner du virkelig ikke?
Jeg skal si hva som skjedde. Han døde! I Stalingrad.
Jeg er lei for det.
Nå. Den unge dirigenten, hva heter han?
Mirakelgutten, du vet.
Von Karajan!
Men du kalte ham noe annet?
Kom igjen. Hva kalte du von Karajan? Si det!
Jeg skal si det. "Lille K." Stemmer det?
Du klarte ikke engang å si navnet!
Slutt med dette spillet! Hvorfor De tar opp navnet på...
Hvorfor De tar opp navnet på en annen dirigent -
- fatter jeg ikke! -Jeg skal fortelle hvorfor.
Vi snakket om at du spilte på Hitlers fødselsdag?
Og du fortalte at Goebbels kom deg i forkjøpet hos legene, så du ble lurt?
Jeg har en annen historie. Jeg tror ikke du ble lurt.
Ikke slik du beskriver. Jeg tror det skjedde noe annet.
Jeg har sett i Hinkel-arkivet, jeg har sett telefonutskrifter, -
- og når jeg setter det hele sammen, tror jeg dette:
Jeg tror Goebbels sa: "Wilhelm, om du ikke dirigerer for Adolf, -
- får vi tak i Mirakelgutten, han som von der Nuell mener -
- er verdens beste dirigent.
Han er ikke bare villig til å dirigere, men synger gjerne Happy Birthday solo!
Kom igjen, innrøm det. K. gjorde deg urolig. Ikke sant?
Han har alltid bekymret deg.
I 1942 var han 34, og du var allerede 56.
Og Goebbels og Göring sa: "Om du ikke gjør det, gjør lille K. det!"
Gi blaffen i kunst og politikk og luftig snakk om frihet, -
- medmenneskelighet og rettferd, jeg bryr meg ikke om hvor storartet du er.
Det er den eldste historien i boka.
Den aldrende Romeo blir sjalu på den unge hingsten.
Den virkelige årsaken til at du ikke forlot landet, var at du var redd.
Redd for at når du var ute av bildet, ville du bli erstattet av Mirakelgutten!
Partigutten fram for noen, den glitrende talentfulle lille K!
Dette er rent nonsens...
Vel, jeg prøver bare å utvikle mitt tema.
Sier dere ikke det i klassisk musikk, utvikle et tema?
Greit, Wilhelm, så spilte de på din usikkerhet.
Det er menneskelig, forståelig. Men det er én mann, som ikke liker lille K -
- like godt som han liker deg. Ja, toppmannen, -
- din gamle kompis Adolf. Han synes du er den største, -
- og om han ønsker seg Wilhelm på bursdagen, da må de skaffe ham.
Så Joseph ringer og truer med lille K., og du sier til helvete med 9. i Wien, -
- Adolf får den i bursdagsgave i Berlin.
Det var trikset deres, de tok balletak på deg og klemte til. Hardt!
Hvorfor ble du? Hvorfor spilte du for dem?
Hvorfor var du flaggbærer for regimet? Sjalusi!
Det var en sammensvergelse mot meg. Til og med en kampanje i utlandet.
Ser du, Wilhelm, jeg snakker om vanlige, hverdagslige årsaker.
Derfor vil jeg diskutere privatlivet ditt med deg.
-Hvor mange uekte barn har du? -Hva har det å gjøre med...
David!
Er du forsvarer nå?
Hørte du spørsmålet?
Jeg har uekte barn. Jeg sa at jeg har uekte barn!
Jeg vet ikke hvor mange.
Du liker kvinner, ikke sant?
Er det ikke riktig at før hver konsert hadde du en kvinne i garderoben -
- og gav henne taktstokken? -Dette er støtende og motbydelig.
-Og helt irrelevant. -Ikke helt, advokat.
Den sekretæren din var vel ikke bare sekretær, hun skaffet deg kvinner!
Så mange og ofte som du ønsket det...
-Hold opp nå! -Nei, jeg holder ikke opp.
Hitler tilbød deg hus og privat tilfluktsrom.
-Jeg avslo begge deler! -Men ser du hvor vi havner?
Et fantastisk hus du knapt nok betalte for.
Hva skulle du gjøre? Bli, eller dra? En stemme går igjen hos meg:
Bli!
Om han virkelig fikk slike privilegier, var det fordi han er den han er.
Det gjelder ledende kunstnere i alle land!
Men det gjør dem ikke til helgener. De må fremdeles stå opp -
- og pisse midt på natten, ikke sant?
De kan være like hevngjerrige, misunnelige og smålige som deg og meg!
Vel, som meg.
Ikke sant?
Greit, Wilhelm, gå hjem nå.
Gå hjem og tenk over de siste tolv årene.
-Jeg skjønner ikke hva De mener. -Nei, det er problemet ditt.
Du skjønner ingenting.
Vi ringer deg. Gå!
-Major? -Hva er det?
Oppførselen din.
Oppførselen min?
Gå ned og ta en kopp kaffe og ro deg ned.
Nå, min herre.
Hva er i veien, Emmi? Hva er det? Hva er i veien?
Jeg beklager, -
- men jeg er nødt til å slutte.
Jeg finner annet arbeid.
De må finne en annen.
Hva er dette for noe, Emmi?
Jeg greier ikke dette. Det er ikke riktig.
Hva er ikke riktig?
Jeg har blitt -
- avhørt -
- av Gestapo -
- på akkurat samme måte som -
- du avhørte ham.
Emmi, stopp. Jeg vil vise deg noe.
La meg vise deg noe, og om du så vil slutte, kan du gå. Vær så snill.
Vennene hans gjorde dette. Og han holdt bursdagskonserter for dem.
Men han hadde ingen anelse...
Mange mennesker ante ingenting.
Jeg innså først hva som -
- egentlig foregikk -
- da jeg ble arrestert.
Hvis han ikke visste noe, hvorfor trengte jødene da å reddes?
Det er mitt spørsmål, Emmi, til alle tyskere:
Hvorfor trengte jødene -
- å reddes i dette landet? Hvorfor?
Hvis folk ikke visste noe?
Jeg vil gjerne få gå nå.
Kan jeg be om en tjeneste, major?
Kan du behandle ham med mer respekt neste gang?
Med mer hva?
Mer hva?
Major. Han er kanskje den største dirigenten -
- i dette århundret, og det betinger respekt.
David, jeg skjønner ingenting. Du er jøde. Er du jøde?
Ja, jeg er jøde.
-Men først og fremst et menneske. -Et menneske, storartet, jeg er lettet.
Jeg trodde du skulle si "musikkelsker".
Denne store kunstneren har kommet med antisemittiske bemerkninger -
- du ikke ville tro, jeg har flere brev.
Vis meg en som ikke har, og jeg skal vise deg Paradisets port.
Hva er det med deg? Hvor er følelsene dine? Hatet, avskyen?
Hvor er det jævla raseriet ditt?
Tenk på foreldrene dine, og på ham når han dirigerer Happy Birthday, kjære Adolf.
Herregud, hvilken side er du på?
Bli voksen.
Bli voksen, for faen!
Jeg vil at du skal komme tilbake til kontoret.
Kan jeg komme inn?
Om du er der, kan du påvirke det som skjer.
Hvilken nytte gjør du ved å slutte?
Om du drar, gir du opp. Hvordan kan du hjelpe Furtwängler eller meg da?
Ikke tenk på å slutte.
Bli.
Alle snakker om hvilken velgjører du var for jødene. Men jeg har ting her -
- som du har sagt eller skrevet. Hør her.
"Jødekomponisten Schönberg beundres av den internasjonale jødedommen."
Og dette:
"Jødiske musikere mangler slektskap med vår musikk."
"Jødiske musikere er gode forretningsmenn, -
- med få skrupler, -
- uten røtter."
- Benekter du at du har sagt dette? - Disse holdningene -
- eksisterer ikke i meg.
Det tror jeg. Men bare svar på spørsmålene, og ikke forklar deg.
Når jeg snakket med partifolk, brukte jeg deres språk.
Det gjorde alle. Men det er ikke meg...
Hvem var det da? Hvem snakket?
Major, unnskyld, men kanskje vi bør balansere -
- dette mot hans hjelp til jødiske kolleger?
Dette er utskrift fra rettssakene i Nürnberg.
En svensk forretningsmann, Birger Dahlerus, -
- vitnet at han hadde hatt flere møter med Göring.
"Første gang jeg traff Göring, hadde han en opphetet samtale -
- med Wilhelm Furtwängler, den berømte dirigenten -
- som forgjeves forsøkte å få beholde sin jødiske konsertmester."
Emmi, ta en av disse og les høyt for meg.
"Husk at dr. Furtwängler våget livet for å hjelpe enhver som ba ham."
"Jeg har sett hundrevis i kø utenfor garderoben hans -
- etter konserter for å be om hjelp. Han avviste aldri noen."
"Etter å ha hørt meg spille, gav han meg penger -
- fordi jeg ikke kunne forsørge meg selv og familien.
Så hjalp han meg å flykte til Sverige."
-"Slik hjalp han utallige." -Jeg har mange slike brev.
Hvor mange ganger må jeg fortelle at jeg drev med forsikring?
Tror du ikke jeg kan lukte en falsk polise?
Klart han hjalp jøder, men det var forsikringen hans, dekkmanøvren, -
- for i det store og hele var han den store maestro!
Jeg tror du var deres gutt, deres skapning. Du var som et slagord for dem:
"Dette er hva vi frembringer. Verdens største dirigent."
Du ble med på det! Du trengte ikke være partimedlem.
Det var feil å spørre om medlemsnummeret. Jeg skulle spurt om -
- ditt ikke-medlems nummer!
Akkurat som endel andre velkjente kunstnere.
Emmi, sett på platen.
Vet du hva dette er?
Selvfølgelig vet jeg det.
Ok, hva er det?
Bruckners 7., adagio.
-Hvem dirigerer? -Jeg.
Vet du når dette sist gikk på eteren her?
Hvordan skulle jeg vite det?
Jeg kan fortelle deg det.
Sist denne musikken gikk på eteren her, var etter at de hadde -
- kunngjort at din kamerat Hitler hadde skutt seg.
Hør på det.
Brukte de lille K's innspilling? En annen dirigent?
Nei. De valgte deg, og hvorfor?
Fordi du representerte dem så vakkert.
Da Djevelen døde, ville de at hans orkesterleder skulle dirigere.
Du var alt for dem.
Jeg har alltid prøvd å analysere meg selv omhyggelig.
Ved å bli her, trodde jeg at jeg -
- kom til å gå på stram line mellom eksil og galgen.
De klandrer meg visst for at jeg ikke lot meg selv bli hengt.
Jeg opponerte ikke direkte mot partiet, for det var ikke min jobb.
Hvis jeg hadde deltatt aktivt i politikken, kunne jeg ikke blitt.
Men som musiker er jeg mer enn en borger.
Jeg er borger av dette landet i den evige forstand som det -
- geniale i stor musikk bærer vitnesbyrd om.
Jeg vet at en enkel oppførelse av et stort mesterverk -
- er en sterkere og mer levende avvisning -
- av ånden fra Buchenwald og Auschwitz enn ord.
Har du noen gang kjent lukten av brennende kjøtt?
Jeg kunne lukte det over en halv mil unna!
Har du noengang sett gasskamrene, krematoriene?
Har du sett haugene med råtnende lik?
Snakker du til meg om kultur, kunst og musikk?
Legger du det i vektskålen, Wilhelm?
Setter du kultur, kunst og musikk opp mot millionene -
- som ble drept av kompisene dine?
De hadde orkestre i leirene!
De spilte Beethoven og Wagner!
Bødlene -
- spilte kammermusikk hjemme hos familiene sine.
Jeg skjønner ikke Tysklands forhold til musikk. Hva skal dere med musikk?
Du ringte kompisene dine for å redde noen få jøder, -
- mens millioner av dem ble utryddet?
Ja, jeg klandrer deg for ikke å bli hengt, -
- jeg klandrer deg for din feighet!
Du spradet og spankulerte, din forpulte drittsekk.
Krumtapp i et møkkareir!
Du snakker til meg om å gå på stram line mellom eksil og galge, -
- og jeg sier til løgnene dine...
Jeg elsker mitt land og tror på på musikken. Hva skulle jeg gjøre?
Se deg om! Se på det landet du tjente!
Se på mennesker som hadde ekte mot, tok sjanser, våget livet!
Som Emmis far.
Emmi.
Ta fingrene ut av ørene, Emmi. Jeg snakker om faren din.
Han tok først del i komplottet da han innså -
- at vi ikke kunne vinne krigen.
Hva slags verden ønsker De, major?
Hva slags verden vil De skape?
Tror De oppriktig at den eneste realitet -
- er den materielle verden, -
- der det ikke finnes annet igjen enn grums og skitt.
Grums og skitt som stinker verre enn det som gjennomsyrer nettene Deres.
Hvordan kunne jeg vite hva de var i stand til?
Ingen visste det.
Jeg vil ikke bo i dette landet.
Ja, jeg burde reist i 1934.
Det hadde vært bedre om jeg hadde dratt.
Få ham ut herfra.
Takk, frøken.
De har vært meget vennlig.
Kjeltringer!
Major Arnold. La meg få general Wallace.
General, vedrørende Furtwängler.
Jeg vet ikke om vi har en sak som holder, -
- men vi kan gi ham en hard tørn.
Skru ned! Ser du ikke at jeg ringer?
Uansett, så har vi en journalist som skriver det vi ber ham om.
Slå av!
Vi overlot Furtwängler til sivile myndigheter, -
- og han ble tiltalt for å ha støttet naziregimet,-
- for antisemittiske uttalelser, for å ha opptrådt ved -
- et offentlig naziarrangement og for å ha vært prøyssisk geheimeråd.
Dr. Furtwängler ble frikjent.
Jeg klarte ikke å få has på ham. Men jeg klarte å vingestekke ham.
Og jeg vet at jeg gjorde det riktige.
Furtwängler gjenopptok karrieren, men fikk aldri lov til å dirigere i USA.
Han døde i 1954.
Lille K. etterfulgte ham som leder for Berlinfilharmonikerne.